![](/userfiles/image/srpen0002/Obr_1.jpg)
Pábení knihou
Jiří Bernard Krtička
„Jsou lidé, kteří si pořád osvěžují své rozpálené hlavy v tříšti vln, jež stále přešplíchávají. Jsou lidé, jejichž kadeř je sežehnutá jiskrou předstihu zapalování. Jsou lidé, kteří pořád spěchají za velkou šancí uloženou na obzoru. Jsou to pábitelé. A pábitelé jsou lidé pábící, a kdo pábí je pábitel, a jeho způsob je pábení.“
Pábitelem je podle definice Bohumila Hrabala nevšední, někdy až poněkud výstřední člověk, který znepokojuje a fascinuje své okolí svým vášnivým zaujetím životem. Pábitelé jsou také názvem jeho prozaické sbírky, poprvé vydané roku 1964. Právě titulní povídku sbírky a jednu z erbovních Hrabalových próz vydali jako bibliofilský tisk začátkem letošního léta manželé Lubomír a Miroslava Krupkovi. Pro jejich rodinné nakladatelství Ve stráni je tato kniha opravdu důstojnou oslavou 20. výročí zahájení bibliofilské edice.
Námětem povídky je autorův zážitek z návštěvy pábitelské rodinky, sestávající z výstředního malíře-samouka a jeho rázovitých rodičů. Děj se odehrává poblíž cementárny na Berounsku v atmosféře plné jemného cementového prachu, který neustále mrholí z oblohy, zahaluje veškerou vegetaci a proniká i do příbytků. Jasné barvy na obrazech spatří návštěvník až poté, kdy umělcova matka očistí každé z pláten vlhkým hadrem. Zdá se, že samorostlý umělec dokáže podobně setřít šedivý povlak z krajiny vnitřním zrakem a zahlédnout ji v její šťastné podobě, v pestrých a zářivých barvách. Silný výtvarný potenciál tohoto motivu byl mistrovsky využit pro sjednocení ilustrací a grafické úpravy knihy s Hrabalovým textem.
Pro téměř každý ze svých bibliofilských tisků vyrábí Lubomír Krupka specifický ručně čerpaný papír, který svým charakterem a barevností určitým způsobem rezonuje s literárním obsahem knihy. Tentokrát vybral pro papír kombinaci vlákna vlny s modrým a bílým bavlněným vláknem. Výsledkem je modrošedý papír s jemnými bílými vločkami, který působivě sugeruje tenkou vrstvu cementového prachu. Sazbu textu provedl písmem Fenomen Slab. Autor knižní úpravy Rostislav Vaněk zvolil poměrně velký, téměř čtvercový formát knihy 315x300 mm. Tento formát mají titulní listy a ilustrační doprovod, zatímco vlastní text povídky je vytisknut na listech přibližně poloviční šířky.
Ručně šitý knižní blok je vložen do kartonových desek s přebalem ze stejného rustikálního ručního papíru, jaký byl použit k vytištění textu a ilustrací. Přední strana přebalu je opatřena minimalisticky pojatou vinětou s barevnou iniciálou „H“. Poměrně křehký přebal je chráněn pouzdrem z vlnitého kartonu, které má na přední straně výřez pro zmíněnou vinětu. Náklad bibliofilského vydání činí 30 výtisků.
Největší chloubou krásné knihy je sedm celostránkových ilustrací provedených technikou strukturální grafiky. Manželé Krupkovi jsou mezi vydavateli bibliofilií jediní, kdo publikují knihy ilustrované touto exkluzivní a náročnou technikou, a to díky spolupráci s grafikem Oldřichem Hamerou a jeho žákyní Evou Čapkovou. Zatímco Čapková v nedávné době doprovodila takto již dvě z Krupkových edicí (Máchův Máj a Poeova Havrana), jsou Pábitelé vůbec prvním bibliofilským vydáním, ilustrovaným strukturální grafikou Oldřicha Hamery.
V původním vydání Hrabalovy sbírky Pábitelé se vedle titulní prózy nachází také povídka Automat Svět. Předlohou jejího hrdiny byl Bohem obdařený umělec, originální milovník života a svérázný pábitel Vladimír Boudník. Podobného ražení byl a zůstal i jeho věrný žák v grafickém umění Oldřich Hamera. V jiném textu charakterizoval Hrabal oba své přátele takto: „oba byli naivní a čistí jak cukrárna U dvou jehňátek, (…) ač někdy raději překotili kočárek s dítětem, než by loktem převrhli sklenici plnou čerstvého piva.“
Výzvu k ilustrování Pábitelů pojal Oldřich Hamera jako příležitost vyjádřit Hrabalovi hold za celoživotní přátelství a duchovní blízkost, a zhostil se jí se vší vážností a nejvyšší náročností. Jako materiál k výrobě strukturálních matric použil ofsetové fólie nepravidelných formátů a většinu ilustrací vytvořil kompozicí dvou až tří matric. Výsledné grafické listy evokují střípky a fragmenty fantastických krajin dvojího typu. Jedny jsou chmurné a potemnělé jako plátna pokrytá vrstvou prachu, jiné jasné a zářivé jako obrazy právě zbavené povlaku nečistoty.
Temné grafiky evokují šedivá oblaka večerního nebe s lehce prosvítajícími žlutými a růžovými tóny červánků. Jasné září jako horký letní den bohatou škálou teplých barev, zejména červených valérů. Oba typy scenérií se někdy navíc zrcadlí ve vodní hladině. Z abstraktní houště křížících se čar se občas vynoří letmý náznak grimasy, přízrak lidské tváře, který vnáší do krajin tajemství života a děje. Tak jako v Hrabalových prózách se krajina stává součástí lidského příběhu.
V dnešní době, kdy je bibliofilie předmětem zájmu pouze nepatrné skupinky nadšenců, zůstává jediným motivem jejího vzniku radost tvůrců z naplnění představ o knize jako uměleckém díle. Důvodem nemůže být racionální nakladatelsko-podnikatelský záměr, ale jedině vášnivé a sebeobětující se zaujetí pro krásnou knihu. Krupkova poslední edice je vlastně svrchovaným pábitelstvím – kniha o pábitelích pábitelem napsaná, pábitelem ilustrovaná, pábitelem vytištěná a svázaná – zkrátka pábení knihou non plus ultra.
Bohumil Hrabal: Pábitelé, vydalo nakladatelství Ve stráni, Úvaly u Prahy 2017, sedm barevných strukturálních grafik Oldřicha Hamery, grafická úprava Rostislav Vaněk, tisk a knihařské zpracování Ateliér Krupka, ručně čerpaný rustikální papír LMK, formát 315x300 mm, ochranné pouzdro z vlnitého kartonu, náklad 30 výtisků.
![](/userfiles/image/srpen0002/Obr_2.jpg)
Obr.: Oldřich Hamera: Ilustrace k Hrabalově povídce Pábitelé (strukturální grafika)
|